(groja be garso)
(J. S. Bachas – „Preliudas ir fuga C-dur“)
(Motina) -Andriuša, eik valgyti!
-Aš valgysiu mokykloje, mama.
(J. S. Bachas – „Preliudas ir fuga C-dur“)
- Tai tiek, tiek, eime po velnių iš čia!
Dabar aš tave užmušiu lenta!
Sušiktos čiušpanės!
-Sveiki. -Puiku.
Ar parašėte ataskaitą? - Taip, taip.
-Ar tu parodysi man? - Sustok, sustok!
Sustok, sustok, sakau! Palauk, palauk, palauk.
Oi!
Uždaryk tai! Ačiū.
"Plėvelė" - čušpanai!
Ach!
-Nežiūrėk.
-Kelkis!
Ar reikia atskiro pakvietimo?
Ar turi pinigų? -A?
– Sakau, ar yra pinigų?
-Ne. - Padarykime taip.
Jei rasiu, abu gausite kumščiu į veidą.
Šviesus?
-Nagi. -Gerai, tu jo neturi.
Šokinėti.
Na, pašok!
(tikštelėti) Kažkas skamba, išversk.
Važiuoti nebuvo prasmės.
Ką, kaip nubausim? Ką manai, čušpanai?
-Aš ne kvailys. -Ir kas tu esi?
-Žmogus. -P*** taip pat yra žmogus, o kas?
-Vyras yra vyras.
- Trumpai tariant,
tu trenki jam per fanerą.
Tik normaliai.
Jei nepasieksite, būsite suklaidinti.
-Ne.
-Tu pats nusprendei.
- Koks keistuolis, aha! Tiesiog keistuolis! Aš jį...
Aš prisimenu. Turiu pusbrolį brolį vyresnysis, iš „Razezd“.
- Kur?
– „Išvykimas“. negirdėjai? Didžiausia grupė.
Na, gal ne pats tiesiausias, bet yra ir totorių.
Aš jam pasakysiu, jis suplėšys!
– Štai, paimk iš manęs, čia 20 kapeikų.
- Rachmatai, broli.
(pabarbenti į duris) - Labas, ar galiu?
-Greitai. -Ačiū.
- Turite sąžinės vėluoti.
Vasiljevai, apie ką mes kalbėjome?
Ką turėjai daryti?
-Apie Devyatajevo pranešimą. -Na, greitai eik prie lentos ir skaityk.
Kas tai?
- Numetė. "Michailas Petrovičius Devyatajevas.
Gimė..." -Ne, kokie čia santykiai?
- "...Spassky rajonas". -Ne, brangioji, tu negali to daryti.
Jūs skaitote apie Sovietų Sąjungos didvyrį!
Vyras pagrobė lėktuvą su žemėlapiais! Ir tu?
- Vaikinai! - Išeik, Konevič, man vyksta pamoka.
- Turime pranešimą. Irina Sergeevna, įeik.
-Sveiki. -Sveiki.
-Atsiprašau, mes einame greitai.
-Kovokime su gatvės chuliganizmu kartu!
-Taip, ačiū, Denisai.
Vaikinai, šiandien 15 val Aktų salėje vyks susirinkimas.
Mūsų nepilnamečių reikalų inspekcija kartu su komjaunimo būriu
surengs debatus miesto apsaugos tema iš jaunimo grupių.
-Visi, kurie yra pasiruošę su mumis... -Laukti.
Svarbu. Ateik, prašau.
Tai taikoma ne tik berniukams.
Atsiprašome už trukdymą.
Padarykime galą šiam nusikaltimui kartu! Nustokite drebėti prieš šiuos gruperius!
Mes kovosime kartu ir kartu...
-Konevičius tiesiog nori gaujos ką nors sukurti.
Mes neturime jokių grupių!
- APIE! Vasiljevai, ateik čia!
(kalbėk angliškai) Sveiki! Kaip laikaisi?
-Gerai, ačiū. O kaip tu, Flyura Gabdullovna?
-Noriu papasakoti apie vieną problemą.
Turime berniuką kam reikia tavo pagalbos.
Aišku? -Na.
(rusiškai) - "Na"! Netrukdyk manęs čia!
Reikia patraukti vieną berniuką.
Geras berniukas, šviesi galva, Tiesiog jis nemoka anglų kalbos.
(angliškai) Eime!
(rusiškai) pabusk! Susipažinkite – Vasiljevas.
Jis tave patrauks.
Šiandien valanda, rytoj valanda, ir tada, matai, ateis sėkmė.
(Andrejus) -Vienas... Penki... Aštuoni... Dvylika.
- Tai tiek, eime.
Jei pamatysime berniukus, aš tavęs nepažįstu.
Ar yra cigarečių?
-Aš nerūkau. - Po velnių, koks jis žmogus?
Jokio šūdo, jokio šaukšto.
Dėdė Tolja!
Sveiki, dėde Tolja!
Kelkimės!
Ar gali tai padaryti?
Yra žmogus, turintis insulto požymių. Bessarabenko, 8, pirmasis įėjimas.
Pagalba. -Jis girtas.
- Kitaip jie neateis.
Jūs visada turite jį pasiimti, supranti?
Jie sušąla.
Ir dėdė Tolya yra pasaulinio lygio vyras, visada vaišina žuvimi, jei ją pagauni.
Palikime jį čia, prie įėjimo, Čia šilčiau.
Mama, labas!
-Sveiki!
O ir tu su draugu. O koks tavo draugo vardas?
- Koks draugo vardas? - Kas?
Ak, Andrejus. -Jis mane išmokys anglų kalbos.
-Tai yra nuostabu. Užeik, pašildysiu vakarienę.
-Aš vamzdyje.
(J. S. Bachas – „Menuetas c-moll“)
- Koks tu puikus vaikinas.
Gerai padaryta, tikrai.
O pas mus niekas nežaidžia, įsivaizduoji?
Instrumentas liko iš mano senelio, bevertis.
Maratika, ar girdi grojantį Andrejų? -Taip!
(nuleidimas tualete)
- Eime, atvės. Eikime prie stalo.
Ar lankai muzikos mokyklą? -Taip.
-Ar galite padaryti „Tender May“? „Pilka naktis“.
Ir vėl pilka naktis...
- Na, dar ne bet prireikus galime išardyti.
Tavo? -Jeigu!
Mano brolis. Vova Adidas – girdėjai, gal?
Yra nuotrauka. Savo svorio čempionas.
-Brolis? -Na taip, patėve, po tėčio.
Dabar Afganistane yra žvalgybos kuopa.
Jis ateis - tai įvyks čia!
Jis buvo vienas iš savo amžiaus autorių. - Tu kūrei dainas, ar ką?
- Tu debilas?
„Autorius“ reiškia „autoritetas“.
Gerai, pakalbėkime angliškai.
Kaip paklausti: „Iš kur tu eini?
-Ve ar yu iš. - "Nuo" yra "ar tu"?
- „Iš“ yra „iš kur“. O „tu bus“ yra „ar“.
Šis „ar“ yra angliškas, minkštas. – Taip, aišku.
- Ir jūs turėtumėte atsakyti taip: „Ay em from...“ -Kazanė, SSRS.
-Kazanė, Teterian AES AR.
- Oi iš Kazanės, Taterian Hey Es Es Ar.
- Labai gerai, Maratai.
-Tai aišku.
Ar galite man išspręsti algebrą? Eime pasivaikščioti.
- Gali. -Pažiūrėsime į tinklinius dangtelius dėvėtų drabužių parduotuvėje.
Parduotuvėje. -Parduotuvėje.
Kokie tinkliniai dangteliai? -Tu tikrai debilas?
- Tik du.
25 rubliai?
Jie neleis man to daryti.
-Aš taip pat.
(groja per radiją Derinys - „Nepamiršk“)
- Labas, ar galite parodyti gerbėjui?
- Ventiliatorius? -Taip, norėjau padovanoti mamai gimtadienio proga.
- Kurį? -Tą raudoną.
(pardavėja) - Gražus dalykas.
-Ne, eime su mėlyna.
(nukritusio daikto garsas)
-O, tu durniai! Na, stovėk! Aš prisimenu tave!
(Derinys – „Nepamiršk“)
- Žiūrėk, ar ji nebėga?
-Ten nieko nėra.
- Na, nieko tokio. Štai jums.
Štai tau, tavo dalis.
Štai ir viskas, iki pasimatymo rytoj.
-Iki rytojaus.
(Motina) - Sūnau, kodėl taip vėlu?
ka tu ten slepi? Cigaretės?
Viešpatie, kas tai yra?
-Mama, gerai, tinklinė kepurė.
- Užsienio? U Es A. Kiek tai kainuoja?
-Nežinau, padovanojo.
- Kas davė? - Draugas.
-Kokie jie draugai - tokie brangūs? dovanoti dovanas? Juk tai tavo jubiliejus, ar ne?
Ir jei esate už šį dalyką ar jie prašys tavęs ką nors padaryti?
-Bet kodėl? -Koks jis draugas, koks jo vardas?
Dabar paskambinsiu tėvams. Tėvai jam perka, o jis atiduoda.
Kokį telefono numerį jis turi?
Kalbėkitės telefonu. -Jis neturi telefono. Tai Maratas.
Mokykloje mokau jį anglų kalbos. Ir jis man davė kepurę. Bash on bash.
-Ką velniop, ar turi smegenis?
Tokios dovanos nuo pirmo sutikto žmogaus gerbiamasis priimk! Kad rytoj grąžintų.
- Na, mama. - Tiek to, pasakiau.
- Tai štai, sakiau! -Eiti miegoti.
- Aš nesisveikinu su čušpanais.
-Ką, ar prisijungei prie grupuočių?
-Kodėl tu juokiesi?
-Kas negerai? - Dėl tavęs praradau pinigus. Trys rubliai.
-Kada? - Autobuse.
-Taigi buvo 30 kapeikų.
Ir ne dėl manęs.
-Ar tu skaičiuoji mano pinigus, ar ką? Ar aš tave čia skraidinu?
Rytoj atneši tris rublius.
-Kur galėčiau gauti? - Ar man velniop?
O gal reikėtų jus pastatyti ant prekystalio? Rytoj trys rubliai!
-Vūdyk tave.
-Na, eik, kas čia vyksta? Ar tu jį užpuolei?
Ar jie tave užpuolė? -Ne.
-Galite paneigti, bet mes tapome bjaurios situacijos liudininku.
Jūs slapta sumušėte savo draugą, tu iš jo atimk... kompotą, ar dar ką.
-Ar mes jį iš tavęs atėmėme? Mums šis kompotas nerūpi.
-Taigi, taip!
Jei sužinosime, kad tai vyksta,
būsite užregistruoti.
Tai aišku?
-Rytoj. Ar tu supranti mane? - Ne, nesuprantu.
-Eime!
Tau jau viskas pasakyta.
Tu kitą kartą iš karto kviesk pagalbą, supratai?
Jei leisi su tavimi taip elgtis, Tvarkysite reikalus iki mokyklos pabaigos.
Ir ateik į susitikimą. OKOD yra galia, supranti?
-Tai yra tiesa. -Ar ateisi?
- Būtinai.
- Vesk juos visus. Komjaunuoliai yra stori debilai.
– Ką reiškia UKK? – „Universam“ – Kazanės karaliai.
(Jurijus Šatunovas - „Pilka naktis“)
Kartą tiesiai staigiai! Kartą! Supratau? Eik.
Tu debilas ar kaip? -Atsiprašau.
-Kalė!
- Ak!
- Šeši.
Vaikinai, ar žaidi ledo ritulį?
Go-o-ol! - Mokykis, vaikinai.
Kas tai yra, stiklo pluoštas? -Taip.
-Aš važiuosiu iki pirmadienio. - Na, grąžink!
- Taip, aš duosiu, berniuko žodis. - Na, prašau, grąžink!
-Grąžinsi lazdą? -Kam? Tai mano.
-Tu davei vaikinui žodį. -Chushpanam nesiskaito.
Berniuko žodis skirtas tik berniukams.
Ir vėl pilka naktis...
(išmokti angliškai)
-Ei!
Ką jūs darote, keistuoliai!
-Bet net tu negali padėti...
Kadaise čia buvo girtuokliai. Jų brolis juos išvarė. Pasistačiau sofą.
Daugiau! tegul! Ar manote, kad Afganistanas yra lengvas?
(daina) Žinai be žodžių, tau jau seniai viskas aišku,
Jūs tiesiog slepiate žvilgsnį tavo laimingos akys...
Įsiurbiate dūmus ir sakote: „Vaistinė“. Ah - vaistinė.
-Vaistinė.
(kosulys)
Kaip jie susiuvami į grupę? -Pirma, kažkas turi garantuoti.
Tada ateini ir atsakysi į klausimus. - Ko jie tavęs klausė?
-Daug dalykų. Kodėl nusprendėte eiti į gatvę? -Ir ką tu atsakei?
-Pavargau būti durniu. Noriu eiti su berniukais.
-Vaistinė...
- Ir vėl pilka naktis, ir tik ji manimi pasitiki...
- Man nuo to nusibodo! Jūs nežinote, kaip tinkamai žaisti! -Tu negali to padaryti!
-Ką, tu išprotėjai, ar kaip?
(daina) Bet net jūs negalite padėti...
-Sustabdyti! Sugauk vagį!
Man visiškai nenaudinga būti vienam.
-Atsiprašau, ar bus 2 kapeikos? -Atsiprašau, ar neprieštarautum man paskambinti už 2 kapeikas?
-Kiek nušovėte? -12 kapeikų.
-Tai tik citrusiniai vaisiai.
...Jis kažką šaukia: "Ah-ah!"
-... Man be tavęs visiškai nieko nereikia.
Šauniai padirbėta.
(J. S. Bachas – „Preliudas ir fuga C-dur“)
- Super!
Buldyrasyn!
Ką, neatsakyta?
Leisk man padėti. -Tu sulaužysi.
-Nebijok.
Štai jums.
-Ačiū.
-Pasirodo, iš kokios tu klasės?
- Smuikas. -Ir aš nuo gitaros.
Ar ateisi į mano koncertą? Duok man telefoną, aš tau paskambinsiu.
-Aš neateisiu.
Jie čia nemoko groti gitara.
- Maratka!
Ar tu ten sėlini, ar kaip nuo manęs?
- Ne, aš turiu nėrinius.
- Taigi pirmiausia turite eiti pas vyresniuosius, jei pagal etiketą.
Būčiau tau tai paaiškinęs, jei ne tavo brolis.
-Taip.
Na, ar man tada eiti?
-Eik, žinoma.
Maratka!
Tai. Mums reikia eiti susitikti su berniukais.
Ar prisimeni Sivukha? -Taip.
- Čia ateina vyras. Džiaugsmingai.
Mums reikia susitikti, tiesa?
-Žinoma. -Tik šį...
Jo automobilis purvinas. Kažkaip nepatogu prieš žmones.
Reikia plauti. Susipažinti su berniukais.
Žmogišku būdu.
Aš tiesiog sergu, pati negaliu to padaryti.
Snarglys.
Padėti?
Ačiū.
- Ką, jie tave pakinkino?
- Kaščei? -Taip.
Gal galite padėti? - Broli, praėjusią savaitę mums buvo sunku,
Nekaltink.
-Ech!
- Trys rubliai. Jei neatsineši, taip bus kiekvieną dieną.
(kosulys)
-Aš baigiau.
-Ačiū, Maratka! Ateik pas mus.
Sėskis, ką tu darai?
-Taip, man reikia namo. - Tau pasiseks!
Sėdi, sėdi su žmonėmis.
- Sėskis, tau sako.
Namai yra ten, kur yra žmonės.
-A? Ar ne?
Iš karto matosi, kad tai normalus žmogus.
Jie prašė ne tarnybos, o draugystės.
Nuėjau ir padariau. Ne taip, kaip tavo brolis.
Na, mano brolis irgi normalus vaikinas.
-O, tu Adidas brolis, ar kaip?
Supilkite jį jam.
- Ne, aš negeriu. -Taip, ir tu nerūkai.
Nagi, kam tausoji savo sveikatą?
Mamai, galbūt, brangioji?
Tai tiek, dūmai.
Čia galite, su žmonėmis.
Kaip tapti žmogumi? Galiu tave pasiimti ilgai.
Ar norite pasidalinti? Mes neturime pakankamai žmonių.
Ir tu kaip tik mums tinka.
(durys atsidaro)
-Mama, tik nebijok.
-Tai dar baisiau. Kas nutiko?
Viešpatie, kas tai yra?
-Nukrito nuo ožio, įsivaizduoji?
(juokiasi sesuo) -Nukrito nuo ožio!
-Labai juokinga.
Ką, ar šiandien turėjai fizinę treniruotę? -Anglė susirgo, ir jie ją įrengė.
-Gerai, dabar mes jodo Arba darysime kompresą.
Kodėl nenuėjai pas slaugę? - Tai neskauda, ​​nėra baisu.
Mama, ar gali duoti du rublius? - Du rubliai? Kam tai skirta?
-Turime ekskursiją į Lenino-Kokuškiną. Pažiūrėkite, kur slėpėsi Iljičius.
- Labas, "slepiasi". Jis ten nesislėpė, ten gyveno jo mama.
Tai šviesi vieta, ten galima kitaip kvėpuoti.
Nuo kada tai du rubliai? Ar ketinate važiuoti taksi?
Jie ten visiškai išprotėjo. - Na, Flyura Gabdullovna pasakė du.
- Turbūt ten tave pamaitins?
Gerai, paskambinsiu Faridai Tada atimsi iš jos. O kada reikia?
- Penktadienis, bet...
Tiesą sakant, aš turiu jį atnešti rytoj, Ji jau seniai to prašė.
Aš pamiršau.
-Penktadienį neveiks.
Penktadienį senelio jubiliejus. Man reikia eiti į kapines.
Aš parašysiu jums raštelį, kurio negalėsite.
Einam tepliotis.
-O kas tu toks? - Kam reikia.
Matau, tu irgi gavai?
-Ką tu darai? -Čiao.
-O, Andriušai!
Sveiki. Ar esate ant slenksčio? Ar pusryčiausi?
-Su malonumu. -Na, užeik.
- Niekšas.
-Ar jūs vakar kovojote vienas su kitu? Maratas man nuolat pasakojo apie kūno kultūrą.
Na, viskas gerai, svarbiausia, kad susitaikėme, tiesa?
Gerai, kad ėmėtės muzikos.
Maratas sako, kad tu žaidi. – Po truputį mokomės.
-Na, puiku, gal bus kokia grupė. Rasite dar porą tokių pačių stulbinančių.
Kaip verslas. Viskas yra geriau Kam kabintis po kiemus, tiesa?
-Daug.
-Klausyk, aš taip ir maniau. Gal ir tu gali padėti?
Iskanderis mane pasodino už tris rublius. Jis atėjo ir pasakė: aš kvailys, tai viskas.
- Na, kas tu toks?
-Aš...
-Tu tikrai kvailys.
-Aš ne kvailys. -Na, ar pažadėjai šitam Iskanderiui pinigų?
Na, tiek to, neišduok. Aš nieko už tave nepadarysiu.
-Ar galiu prisijungti prie jūsų grupės?
- Kokia po velnių grupė? - Na, prisiūkite.
-Tai uždrausta.
-Ir kodėl?
- Vaikinai, pavėluosite.
- Na, tikrai, kodėl gi ne? Aš rimtai pagalvojau, aš galiu tai padaryti.
-Klausyk, tai ne tau. Tu esi muzikantas, o ten jie prasibrauna per taupykles.
Aš tave atnešiu - tu kažkaip sulūžsi, Vėliau būsiu suskaičiuotas.
Nesek paskui mane.
Aš nužudysiu tave!
(skamba smuikas)
- Sveiki. -Kas ten?
- Atsiprašau, aš einu susitikti su mergina.
Aš esu Marato draugas, gitaristas. Ar galite trumpam įeiti į koridorių?
-Achmerova, pasakyk savo draugams, kad visi klausimai yra po pamokų.
-Aš jį matau pirmą kartą. -Netiesa.
Sveiki, atsiprašau. Irina Aleksandrovna Aš paprašiau Achmerovos patikslinti savo telefono numerį.
(Kaščejus) - Taigi, taip, vaikeli.
Jei pamatysiu vieną iš jūsų bent vienas rūko – visi gaus.
Nes tai kaip armijoje - visi tai gauna.
Jei sužinosiu, kad vagiate iš savo žmonių,
Pasistenkime, mama tavęs neatpažins.
Tai aišku? (vaikinai) - Taip!
-Gerai, pirmyn.
-Marat!
-Dabar čia iš to rajono.
Dabar išspręskime problemą.
Ar tu išprotėjai?
-Atnešiau telefoną. -Tai yra susirinkimas, svetimi čia neįleidžiami.
- Akhmero telefonas. Kuris smuikas.
- Dink iš čia. -Marat!
Problemos? -Ne, viskas gerai.
Dink iš čia prieš mane nužudydamas. -Gerai Gerai.
-Marat! Kas čia su tavimi?
- Puiku, vaikinai! Atėjau pasiūti.
-Oi!
Maratai, ar tu jį pažįsti?
-Taip tai... -Žinoma, kad žino.
Sakė, kad atsakys galva. Nervingas.
-Ar atėjai į komjaunimą?
(juokiasi)
Ar už jo yra ziherai? Ką galite pasakyti apie žmogų?
- Ne, ne. -Aš tavęs neklausiu.
-Nežinau, kad už jo stovi zikherai. - Vadinasi, jis normalus vaikinas, ar ne?
- Atrodo normaliai. - Vadinasi, kaip, ar normaliai, Maratai?
-Už jo nėra jokių staktų.
-Kodėl atėjai į mūsų biurą?
– Taip, aš pavargau būti čušpanu.
Noriu eiti su berniukais.
-Ar kada nors išlaikei berniukų egzaminą mokykloje? - Niekada. Ir nedarysiu.
-Ar bendraudavote su vafliais ir teptukais?
-Su vafliais? Niekada.
- Tiksliai? -Absoliučiai.
-Ar esate pasirengęs prisidėti prie bendrojo fondo? -Pasiruošęs.
- Kodėl nepradėjote klajoti anksčiau?
– Taip, turiu tokį, turėjau muzikos instrumentą.
- Muzikantas!
Muzikantų dar neturėjome.
Leisk jam stovėti su Maratu.
Ar girdi? Tu jį atvedei, kelkis su juo.
Pažiūrėkime, kas tu esi.
- Nagi, Maratai! -Nagi nagi!
(drąsinantys šūksniai)
- Apsukite tave.
(jie pritariamai šaukia)
-Nagi nagi! - Eime!
(šaukia)
- Eime! - Pataikyk dar kartą!
- Sulaužo.
- Eime! tegul!
-Gerai!
sakiau gerai.
(visi nutyla)
(Basta – „Auštant“)
(tyla)
(Basta – „Auštant“)
(be garso)
-Atas! Policininkai!
-Sustabdyti! Ar aš tave pažįstu!
(Motina) -Ar atėjai?
(verkiu) Eime į policiją!
Tai negali tęstis ilgiau.
-Dabar viskas bus gerai, mama.
-Ar atnešei? -Ne. Ir aš neatnešiu.
- Na, apgaudinėk tave. - Puiku, Andriukha!
Berniukas dabar su mumis.
-Tai aišku.
-Dabar prisimink.
Dabar tu esi berniukas, tu esi gatvėje,
ir aplinkui yra priešų.
Viskas prasidėjo nuo „Šilumos kontrolės“.
Maždaug prieš 10 metų jie surengė lenktynes „Novotatarskaya“ teritorijoje. Su nupjautais šautuvais.
Jie mėtė į vietinius gyventojus granatas. „Tyap-Bloap“ buvo nuožmi!
Beveik visi buvo įkalinti, du nušauti.
Novotatarskie.
"Boriskovo".
"Pirmieji".
Štai „Hadi Taktash“. „Hadi Taktash“ yra sunkūs, jie kartą apvertė troleibusą.
Jie padegė kurčatovskius savo teritorijoje,
pasivijo troleibusą, apsupo jį,
Na, jie tai apvertė.
Kurchatovskiai tą dieną paėmė daug.
Na, chadiševskiai yra įvairaus amžiaus Policininkai priėmė, apie 60 žmonių.
Sovietai čia. Jie atostogauja jie nuėmė plakatus nuo namų,
paaštrino šiuos dalykus, ant kurių ir su jais užpuolė „Adelką“.
Nusivylę revoliucionieriai.
"Ketvirtis".
"TV studija".
"Arbatinukai".
Kartą jie bėgo lenktynėse su arbatinukais,
Na, užstrigo.
Čia yra "apačios".
"Purvas".
Na, jūs pats žinote „Kinofilka“.
Bet visa tai yra kvailystė. Ar girdėjote apie stovėjimą prie ežero?
Ką tu išvis girdėjai?
Žinoma, jie man davė anglies.
250 snukučių už 250 tokių pat.
Kovojo „Žilka“ ir „Gryazi“.
Kentaurai skrido aukštyn - Jie atvežė visą pulką raitosios policijos.
Ir apskritai ten buvo trypiami žmonės. Visi žino apie tai, legendinę kovą.
-Kaip aš galiu visa tai prisiminti?
-Kai gausite jį faneroje, prisiminsite.
Laba diena O kaip Aigul?
- Labas, tiesa? -Aigul?
Mano vardas Maratas. Komjaunimo būrio organizatorius pavadintas Michailo Devyatajevo vardu.
Mūsų komanda nori priimti jus į savo gretas. Užsirašykite, prašau.
Mūsų komanda kiekvieną sekmadienį renkasi kultūros namuose 16 val.
-Gerai. – Tai tiek, palauksime.
Nuvyko.
-Kaip mes vadiname grupėje?
- Arba apvalkalas,
arba žvaigždės.
(Žiema) - Ką, vaikinai, jūs rūkote?
Praryk, Maratikai.
Kas tu, pats grubiausias?
-Atsiprašau.
-Vaikinai neatsiprašo.
- Ką jie sudegino? - Su dūmu.
-Tu, ar ką? -Aš ne čia.
- Pirmos keturios!
Man!
-Tik neišsisukinėk.
- Nuo ko? -Tik neišsisukinėk.
-Ateik čia.
Ar yra kažkas lėtinio? - Plokščios pėdos.
-Kitas.
Kitas.
Tavo brolis grįš ir pats tau parašys lyulei. Eik.
Ech?
Ech!
Ateik čia.
-Štai, pritaikyk.
Pagalvokite, „Turbo“ veža mus į Maskvą. Mes važiuojame rytoj.
-Kam?
- Ar tu debilas?
Tai Maskva.
Ar turite pinigų bilietui?
-Ne.
-Tada mums reikia surinkti.
- Turite omeny, varžybos?
-Na taip, po tris rublius.
- Jis man paskambino prieš valandą tavo solfedžio mokytojas.
Nebuvai ten dėl solfedžio.
Jau tris dienas niekur nesirodei, pripažink tai.
-Aš...
Taip, jis tiesiog manęs nematė. Tai aš, sėdžiu galinėje eilėje.
-Sūnau, ar iš tavęs tyčiojamasi?
Jei esi įžeistas, būtinai turi pasakyti.
Pasikalbėsiu su jais, eisiu pas direktorių.
Kraštutiniu atveju persikelsime, kartų tokia situacija.
- Kam kraustytis, mama?
-Tėtis to neleistų.
- Taip, viskas gerai, mama.
-Tai nenormalu, Andrejau! Aš tavęs neatpažįstu, supranti?
Jūs tapote visiškai kitoks atrodai lyg sušalęs.
Atrodo, tarsi širdyje būtų ledo gabalas. - Na, mama...
-Rytoj tu niekur neisi.
Paskambinsiu į mokyklą Jūs ir aš eisime į policijos komisariatą.
Kur tu eini?
-Greitai grįšiu. -Ne.
Aš tavęs niekur neleisiu.
-Paleisk mane, prašau. - Ne, aš tavęs neįleisiu!
Andrejus!
-Neskaudink mamos!
-Aš tavęs neįžeidžiau, tuoj grįšiu!
(verkiu)
-Neverk, neverk, jis ateis dabar.
- Beveik naujas. Dešimt rublių.
-Du. -Na ne, du... Kaip? Du Nr.
- Ieškok kvailių.
-Ką tu turi?
- Nieko. - Na, parodyk, aš neatimsiu.
-Aš tau duosiu už aštuonias.
- O kaip su laikrodžiu? -Tai tėčio, jie neparduodami.
- Keturi rubliai.
-Traukinys Kazanė - Maskva pasitraukia iš ketvirtojo kelio.
(moteriškas juokas)
-O, ar jau spėjai tai padaryti? -Taip, tik aš septintame vagone.
-Eime parūkyti.
-Eime.
Ant.
Rūkyti.
-Ar galiu? - Negalite dėvėti tokio palto.
Kaip čušpanas.
- Nagi, Maskvoje jis perduos vieną iš savo.
Rūkyti. Paltas!
-Tu dabar turėsi su mumis paltą.
- Vaikinai, pakilkime į Maskvą. Mes grįšime į skyrių.
-Būtų puiku kupė.
Bet aš noriu motociklo.
„Ducati“. Mačiau jį ant įdėklo kramtomojoje gumoje.
Žvėris.
- "Ant įdėklo".
- Ką, rimtai.
Ko norėtum, Žiema?
– Porsche raudona.
- Yeralash, o tu?
- Geležis.
- Geležies? -Ką?
Mano močiutė turi seną, iš karo laikų. Ji šildo jį ant viryklės.
Pažadėjau jai, kad praturtėsiu Nupirksiu jai naują lygintuvą.
- Pagalvok apie tai, vaikinai. Porsche, Ducati ir geležies.
Maskva, susipažink!
(Energinga muzika)
- Ar matai šitą šūdą? -Taip, gerai.
Valgyti? - Taip, yra.
-Tu čia mokaisi? O ant kurio... -Adidas! Tinka suspausti papus.
Eime.
- Dėde, tu studentas? -Taip, kodėl?
-O, dėde, mano senelis yra studentas. Jis tiesiog dabar serga. Ar gali padėti?
-Aš nieko neturiu. -Na, bent jau su sportbačiais.
Senelis visiškai basas.
- Kas tu, idiote? Sakau, atsitrauk, hijenos!
- Stovėk!
Ar tu elgiesi nemandagiai su mano broliu? - Nebuvau grubus.
-Hamilis jaunuolis? - Išvadino mane idiotu.
-Ir hienos.
-Ir aš pasakiau: nebūk grubus.
Aš pažadėjau apsaugoti jo motiną.
Ir tu keiki vaiką.
Jei tik tavo brolis galėtų tai padaryti, ką tu darytum?
Na. Jūs negalite to padaryti tokiu būdu.
-Taip, jis norėjo paimti mano sportbačius... - Sportbačiai?
Taip?
Na, nuimk. -Ką aš apsirengsiu?
- Mes tai išsiaiškinsime.
(Miražas – „Naujas herojus“)
Ateik čia.
-Veltinio batai...
-Teismas, tribunolas, tribunolas...
- Dėde, tu negali to daryti. - Po velnių!
-Ar tu pasiklysti, su kuo elgiesi šiurkščiai? O jei reikia atsakyti, tai kas?
- Piktas asile!
-Marat!
(muzika užgęsta)
-...Paleisk mane, sakau!
Tai štai, eikime įvairiomis kryptimis. Susitikime stotyje.
-Bent gyvas? -Tu jam nerūpi?
-Ei!
Kelkis, sušalsi.
Tu esi...
Ar galite kur nors patekti patys?
Ei?
Ar tu... gyvas?
-Policija!
Policija, padėk!
(pabarbenti į duris)
- Labas, atleiskite, ar galiu? -Taip, žinoma.
-Užeik. -Ir tu su mumis...
- Andrejaus Vasiljevo mama.
Atvažiavome į apžiūrą, atvykome pasitikrinti.
Taigi jūs ten rašote, kad jis kažkur vaikščiojo, padarė plėšimą...
-Palauk, atsisėsk.
-Kad ten neva koks studentas... VGIK, aš nežinau, ką jis tariamai patyrė.
Ar pažįsti jį asmeniškai?
-Studentas? -Ne, ar tu asmeniškai pažįsti mano sūnų, Andrejų?
(verkiu) Ten parašyta, kad jis ką nors nurengė.
Kaip tai netgi įmanoma?
Pažiūrėk į jį galima jį nurengti.
Protokolą mačiau savo akimis - Šiam vaikinui 20 metų, studentas, o Andrejus?
-Ar galiu su juo pasikalbėti? -Ne, mano akivaizdoje.
Tai dėmė!
Tai vieta, turime muzikos mokyklą, prašau suprask.
Ar matėte jo pirštus? Jis mano pianistas.
Pažiūrėk į jį, jis nė musės nepakenktų. Parodyk pirštus!
(verkiu)
- Aš tuoj būsiu, mama. Pasikalbėsiu ir išeisiu.
- Man reikia tavęs paaiškinimo.
Čia parašyta: „asmenų grupė“. Rašyti.
-Ką turėčiau parašyti? - Vardai.
- Nieko nerašysiu.
- Žiūrėk, Andrejus.
Atrodai malonus vaikinas.
Na, kažkas ten nepasisekė, Prisijungiau prie grupuočių. Priverstas?
Supranti, aš irgi turiu patirties. Aš galiu matyti.
Kartais čia užsuka tokie žmonės - Miela mama, kapas sutvarkys.
Bet tu ne toks.
Akivaizdu, kad tu myli savo mamą.
Ar tau tai patinka?
Na, vieną kartą padariau klaidą.
Bet jūs suprantate, apskaita nėra mirties nuosprendis.
Tik dabar nedarykite klaidos.
Padarykite teisingą išvadą.
-Ar eini į kiną?
-Kuriame?
- Na, rytoj septintą, „Mažoji Vera“. Mes galime eiti.
- Tau dar per anksti tai daryti. Eik, Vasiljevas.
Registracija 22 d., nuo devynių iki pirmos.
-Ar tu kalbėjai?
Atsiprašau, ar galiu gauti tavo telefono numerį? ar turėčiau skambinti tiesiai?
Man reikia žinoti, kas čia vyksta.
- Vaikinai! - Puiku, vaikinai!
-Ooo!
(giedojimas) Paltas! Paltas! Paltas!
- Sveiki!
-Sveiki! -Sveiki!
-Gerai, eime, vaikinai.
Viso gero!
-Eime!
- Iki pasimatymo, mama!
(Jurijus Šatunovas - „Pilka naktis“)